Постинг
23.03.2018 07:53 -
Конфликтите са заложени в самата същност на социализма!
Често слушам определения от рода на: "Аз съм работил десетилетия и съм си плащал вноските за пенсионно осигуряване, а сега получавам подаяния".
Да, една такава приказка има основания и хората са прави. Но от друга страна, точно липсата на връзка между плащаните вноски за пенсия и получаваната пенсия е заложеното от социализма противоречие между поколенията. Когато плащаме вноски за пенсия, ние не осигуряваме себе си, а тези, които вече са приключили с "трудовия стаж", хората, които са навършили възраст за пенсиониране и са придобили право на пенсия. Нека пак да го кажа: НИЕ НЕ ОСИГУРЯВАМЕ СЕБЕ СИ, А ОСИГУРЯВАМЕ ДРУГИ ХОРА, ОСИГУРЯВАМЕ ПРЕДИШНОТО ПОКОЛЕНИЕ.
Това е една от бомбите, които заложи социализма през последните 140 години. И за да се осигури този процес, социализмът назначи на работа хиляди и хиляди служители, които да го администрират. Те естествено не работят за без пари и така положението още повече се влошава. Заложените противоречия на противопоставяне на поколенията са в основата на социализма, в основата на чиновническия социализъм. Ако тези противоречия ги няма и се отстранят, то тогава чиновническата класа няма да има никаква работа и няма да има възможност да ДОКАЗВА СВОЯТА ПОЛЕЗНОСТ, КОЯТО ПОНАСТОЯЩЕМ ОБЩЕСТВОТО НИ ПЛАЩА СКЪПО И ПРЕСКЪПО.
Помислете си, колко народни поговорки съществуват за общностния социализъм или за така наречената от социалистите "солидарна икономика", която в техните очи е механизъм за осъществяване на законна кражба в тяхна полза, протиповоставяйки едно поколение на друго. Но има други народни поговорки, които показват, че сметките трябва да са точни и ясни от самото начало, та до края. Например:
Според социалистите, тези поговорки трябва да звучат така:
Някак си не звучат добре, нали?
Тогава защо продължаваме да търпим това положение, при което едно поколение е прекарано от другото, един гражданин е прекаран от друг, един е наказан да плаща за прегрешенията на друг и т.н.? Защото е "ЗАВАРЕНО" положение. Заварените положения най-трудно се преодоляват. Вижте Чили! Колко години им трябваше да наложат модела на личната пенсионна сметка? Десетилетия. Промените в тази област не се осъществяват толкова лесно. Или изобщо не се осъществяват. Чили е изключението, което потвърждава правилото, че солидарните, в лошия смисъл на думата, социалистическите солидарни системи господстват в една капиталистическа по своята същност среда. Страхотна наистина симбиоза са развитите държави - брак между капитализъм и социализъм. Уж свободна пазарна икономика, но съчетана с един куп бюрократични изисквания, ограничения и антипазарни ограничения. И затова така нареченият Стар свят зацикли в развитието си и допусна да бъде изпреварен и конкуриран от държави в Азия, които до преди 70-80 години бяха сред най-бедните в света. Защото там не си играят толкова на солидарна икономика и на социализъм. Там се бачка - по много и ефективно. И се изкарва толкова, че когато трябва да се плати чужда сметка, не боли толкова много. Изключение прави Япония, където социалната система наистина е пред срив. Ама какво да се прави - живеят тези хора и не искат да умрат навреме.
Да, една такава приказка има основания и хората са прави. Но от друга страна, точно липсата на връзка между плащаните вноски за пенсия и получаваната пенсия е заложеното от социализма противоречие между поколенията. Когато плащаме вноски за пенсия, ние не осигуряваме себе си, а тези, които вече са приключили с "трудовия стаж", хората, които са навършили възраст за пенсиониране и са придобили право на пенсия. Нека пак да го кажа: НИЕ НЕ ОСИГУРЯВАМЕ СЕБЕ СИ, А ОСИГУРЯВАМЕ ДРУГИ ХОРА, ОСИГУРЯВАМЕ ПРЕДИШНОТО ПОКОЛЕНИЕ.
Това е една от бомбите, които заложи социализма през последните 140 години. И за да се осигури този процес, социализмът назначи на работа хиляди и хиляди служители, които да го администрират. Те естествено не работят за без пари и така положението още повече се влошава. Заложените противоречия на противопоставяне на поколенията са в основата на социализма, в основата на чиновническия социализъм. Ако тези противоречия ги няма и се отстранят, то тогава чиновническата класа няма да има никаква работа и няма да има възможност да ДОКАЗВА СВОЯТА ПОЛЕЗНОСТ, КОЯТО ПОНАСТОЯЩЕМ ОБЩЕСТВОТО НИ ПЛАЩА СКЪПО И ПРЕСКЪПО.
Помислете си, колко народни поговорки съществуват за общностния социализъм или за така наречената от социалистите "солидарна икономика", която в техните очи е механизъм за осъществяване на законна кражба в тяхна полза, протиповоставяйки едно поколение на друго. Но има други народни поговорки, които показват, че сметките трябва да са точни и ясни от самото начало, та до края. Например:
- Всяка жаба да си знае гьола;
- На каквото постелеш, на това и ще поседнеш;
- Каквото посееш, това ще пожънеш;
Според социалистите, тези поговорки трябва да звучат така:
- Никоя жаба не трябва да си знае гьола;
- На каквото си постелиш, на това ще ти седнат;
- Каквото посееш, друго ще пожънеш, ако изобщо ти разрешат да пожънеш.
Някак си не звучат добре, нали?
Тогава защо продължаваме да търпим това положение, при което едно поколение е прекарано от другото, един гражданин е прекаран от друг, един е наказан да плаща за прегрешенията на друг и т.н.? Защото е "ЗАВАРЕНО" положение. Заварените положения най-трудно се преодоляват. Вижте Чили! Колко години им трябваше да наложат модела на личната пенсионна сметка? Десетилетия. Промените в тази област не се осъществяват толкова лесно. Или изобщо не се осъществяват. Чили е изключението, което потвърждава правилото, че солидарните, в лошия смисъл на думата, социалистическите солидарни системи господстват в една капиталистическа по своята същност среда. Страхотна наистина симбиоза са развитите държави - брак между капитализъм и социализъм. Уж свободна пазарна икономика, но съчетана с един куп бюрократични изисквания, ограничения и антипазарни ограничения. И затова така нареченият Стар свят зацикли в развитието си и допусна да бъде изпреварен и конкуриран от държави в Азия, които до преди 70-80 години бяха сред най-бедните в света. Защото там не си играят толкова на солидарна икономика и на социализъм. Там се бачка - по много и ефективно. И се изкарва толкова, че когато трябва да се плати чужда сметка, не боли толкова много. Изключение прави Япония, където социалната система наистина е пред срив. Ама какво да се прави - живеят тези хора и не искат да умрат навреме.
Няма коментари
Търсене
За този блог
![](https://blog.bg/photos/profile/0-1.jpg)
Гласове: 2406